Aitäh! Te tulite vanalinna näite juurde tagasi. Kui me mõtleme Tallinna unikaalse vanalinna peale, siis vanalinnas on samamoodi nii, et kaitse alla on see esiteks võetud terviklikuna ja teiseks ei tehta vahet omandipõhiselt. Me ei kujuta ju ette, et me eraomanikule, kelle hoone vanalinnas asub, annaksime loa püstitada näiteks pilvelõhkuja, sest puhtmateriaalselt, äriliselt võib see tunduda kasulik. Meie vanalinn on unikaalne ja väärtuslik eelkõige seetõttu, et see on säilinud terviklikuna, neid väärtusi on suudetud kaitsta ja hoida terviklikuna, sõltumata omandivormist. Miks me siis loodusväärtuste puhul peaksime teistmoodi lähenema? Kui tegu on loodusväärtusega, mis on unikaalne ja kui näiteks üks või teine elupaigatüüp on kadumas, siis me ei saa teha vahet ja öelda, et eraomaniku puhul me pigistame justkui silma kinni ja teeme näo, et tegu ei ole väärtusega, ning anname õiguse mets maha raiuda. Seda võimalust lihtsalt ei saa anda. Kui me räägime konkreetselt Tallikesest, siis see elupaik, mis seal hästi palju kirgi kütab, on just nimelt vana loodusmets. Ilmselt on ju üsna lihtsasti arusaadav, et kõige suurem oht vanale loodusmetsale on seotud ikka ja just nimelt metsaraiega. See on see, mille üle vaidlus käib. Kas me oleme otsinud ja näeme võimalusi ka riigimetsa, riigimaal asuva vana loodusmetsa lisamiseks sellesse sihtkaitsevööndisse? Jah, näeme ja selline plaan on, aga taas kord ütlen, et väärtust saab kaitsta seal, kus see asub. Nii nagu riigimaal tuleb loodusväärtust kaitsta, peab samasugune kaitse olema tagatud igal pool, kus see väärtus asub. Kui see väärtus asub eramaal, siis peab kaitse olema tagatud ka eramaal.